(elegantní orchestrální hudba)
- Pad, ne tlapka.
Maska, ne hlava, kartáč, ne ocas.
Podložka, maska, kartáč.
Oh, tady jsi.
Čaj?
- Ano.
- James se snažil aby mě naučil jazyk.
Víš, že nic nemá ocasy.
Lišky mají štětce, a psi mají...
- St--
- Zádě, jako lodě.
A nikdy se jim neříká psi,
a plodina není a plodina, to je bič,
a pokud jde o koně, (smích)
(Richard se směje)
tím blíž tento víkend dostane se do Somerby's,
tím víc se toho děsím.
- Přesně vím, jak se cítíš.
Dodnes si živě pamatuji poprvé jsem šel zůstat
v Southwoldu.
Udělal jsem malé seznamy týdny, kdyby ne,
kdybych nebyl zasnoubený pro Marjorie,
Myslím, že jsem to zkazil.
- Ale ty jsi byl jiný.
No, byl jsi v a chytrá škola a Oxford.
Byl jsi na to zvyklý.
- Oh, to byste se divil jak jsem byl naivní.
Koneckonců jsem byl syn chudého venkovského faráře.
Docela úspěšné scholasticky, uznávám,
ale řečtina ne jít dolů velmi dobře
v kulečníkové místnosti.
Navíc jsem se zavázal ta strašná drzost
ptát se nejstarší dcery hraběte, aby si mě vzal.
- Ale věděl jsi všechno dělali, jejich zvyky.
- Ani trochu.
Nemohl jsem hrát bridž, já jel jako pytel brambor,
když jsme šli střílet, mohl jsem cítit se jako starý Walter Southwold
korálkové oči počítání každý pták, který mi chyběl.
A můj muž v Londýně ne dát do bílého vousatého.
Oh, ale věci jsou v pořádku teď jiný.
Mějte se skvěle.
A dobře, Newburys jsou velmi snadné.
Znáš je, ne?
- Večeřeli jsme s nimi jednou v Londýně.
Líbil se mi Bunny.
Nebyl jsem si příliš jistý o jeho manželce.
- Diana? Oh, je v pořádku.
James a Diana to věděli navzájem roky.
Jsou prakticky vychováni společně.
Vlastně Marjorie myslel jsem si jeden--
(povzdechne si) Myslím, hm, mysleli jsme si.
- Jaká je to vhodná manželka udělal bys pro tvého syna.
- Oh, ne, ne, přesně to ne.
- Byla tak ohromující přátelský, málem jsem se udusil.
(Richard se usměje)
Jsem si jistý, že to udělám nejstrašnější faux pas,
a James bude strašně zahanbený.
- Teď buď sám sebou.
- Ani nevím co nosit.
Jsou to diadémy nebo turbany na večeři?
- (směje se) Budete potřebovat služku.
- Ano, já vím.
Myšlenka na cizí ženu dělat si vlasy mě děsí.
- Vezmi si Rose.
Vždycky se dívala po Alžbětě.
Ví o tom všechno.
- Hudson by měl záchvat.
- Ne, ne, nesmysl.
Máme to dočasné dívka a uklízečky.
Myslím, že budeme o přežití víkendu.
- (směje se) Omlouvám se, Richarde.
Jsem nudný.
- Myslím, že budeš velký úspěch.
-Tak ahoj otče, ahoj miláčku.
Zrovna jsem zkoušel své nové kalhoty.
Muž říká, že jsou nejlepší pár, který letos vytvořil.
- Miláčku, jak chytré.
- Hm, nebo spíše extravagantní,
ale smrtelně chytří, všichni ti Meltoňané.
- Hazel právě říkala
jak moc se dívá kupředu jít.
- Hm, ano, bude to skvělá zábava.
[Rose] Kartáč na klobouk.
[Edward] Ano.
-[Rose] Sametový polštářek.
-[Edward] Ano.
[Rose] Rukavice.
-[Edward] Ano.
- Dva páry ostruh, kompletní s popruhy.
- No, proč chce dva páry, Rose?
- Jeden tupý, jeden ostrý, v závislosti na koni.
- Jak by se vám líbilo tohle
vtlačena do vaší nabídky boky, Rose?
- Botičky.
- Ano.
- Botové žokeje.
- Ach jo.
- Lovecký bič.
-[Edward] Mm-hmm.
- Cylindr.
- To je ono.
- Boty, a to je vše.
Teď si pamatuj, Edwarde, když jsme tam,
Jsem paní Bucková a vy jste pan Barnes.
- Ano, Rose.
Hej, budu muset? pomoci počkat a tak?
- Nebudeš ponižovat sami takovou věcí.
Jste kapitána Bellamyho člověk a jako takový,
nezvedneš a prstem se ničeho nedotýkat
to není jeho.
Teď jako ne, budeme požádal, aby si vzal naše jídlo
ve stewardově pokoji.
Pravděpodobně budete požádáni vzít si služku někoho jiného.
- Ho-ho, doufám, že je dobrý pohled.
- Nic z toho, Edwarde.
Jsou tu pokušení v těch velkých domech.
(Růže se šklebí)
- To jsem si myslel víkendy v zemi
byly pro, Rose.
Víš, trochu na co máš chuť, jo?
(Edward se ušklíbne) Oh, já promiňte, paní Bucková.
Vidím, že jsem se urazil vaše jemné cítění.
(oba se smějí)
Pojď, Rose, jedeme.
(dveře se zavřou)
(koně v klusu)
(dveře se vrzáním otevírají)
(stopy)
(zvoní zvonek)
(štěkání psa)
(stopy)
Hej, podívej se na ty zvony, Rose!
Podívejte, a lord Charles Gilmour, místnost Starého kola.
Kapitáne a paní Bellamy, Zelený hedvábný pokoj.
Ctihodná paní Tewkesbury, Růžový pokoj,
Major a paní Cochrane-Danby v oranžovém pokoji.
- Dobrý večer.
Byli byste Bellamyovi?
[Rose] Um, jak se máš ano, pane Makepeace?
Pan Hudson poslal svůj auto s pozdravem.
- Pane Breeze, Pane Newburyho muž.
Pan Makepeace bohužel je indisponován.
- No, to je jeden způsob, jak to dát.
- Ach, Cecile, Bellamyovi.
Mademoiselle Ronber, služebná její paní.
- Jsem paní Bucková, pane Barnes.
- Ach ano, jste tam Zelený hedvábný pokoj,
a přeji si, abyste měli velmi pěkný pobyt.
[Henry] Pěšák!
-[Pan. Breeze] Henry.
- Oh.
- Pojď, tudy.
- Děkuji.
A teď, paní Bucková, může Ukážu ti tvůj pokoj?
- Děkuji vám, pane Breeze.
- Vůbec ne, slečno Bucková.
-No, řekl jsem mu, měl vědět,
těsnění a kalhoty Sandringham jsou stisknuty stejně.
První nezná věc, ten muž,
a takový se nikdy nenaučí.
-[Pan. Breeze] Ano, ty nemůže naučit starého psa.
- Správně, pane Breeze.
Ani nepřinesl Livrej Windsor.
- (vyčistí hrdlo) Myslím, že půjdu nahoru
a hned vybalte, pane Breeze.
- První patro, budete viz karta na dveřích.
- Děkuji.
(tikání hodin)
(dveře se zavřou)
- Hezky vypadající kluk.
Pěkná, svěží pleť.
No když nemám on, Cecile ano.
- [paní Cochrane-Danby] Byla strašně zvrácená
a on o tom nic nedělal.
(všichni se smějí)
-[Diana] Tady jsi.
-[Bunny] Jimmy.
- Diana.
- Omlouvám se, vlak bylo pozdě. (smooches)
- Pojď a přijď teplé a dát si čaj.
- Děkuji, Bunny.
- Jamesi, myslím, že ty znát všechny.
- Kitty, Natalie, Charles.
Ahoj, Cochy.
- Ach.
- Hazel, nemyslím setkal jste se s paní Tewkesburyovou.
- Dobrý den.
-[Diana] Paní Cochrane-Danby.
- Jak se máš?
Všichni jsme to slyšeli hodně o tobě.
-[Diana] Lord Charles Gilmour.
- Potkali jsme se, myslím krátce se svým tchánem
v Dolní sněmovně.
- Oh, ano.
-[Diana] A major Cochrane-Danby.
- Říkám, jak se máš?
Rád tě poznávám.
- Neměl jsem večírek.
Myslel jsem, že Hazel ano raději klidný víkend
po všech těch uspěchaných z Londýna.
- Děkuji.
- Posaďte se.
Bunny ti přinese čaj.
- Ach jo.
- Řekni mi, jaký druh den jsi měl?
- Oh, docela prostřední.
- Oh, Bunny, bylo to skvělé zábava. (směje se)
- Frank říkal, že ano nejlepší pátek
kukuřice měla tuto sezónu.
-[Diana] Bunny odešel jako obvykle a vynechal lov.
-[Major] No, bylo liška v Carringtonu.
-[Diana] To nebylo Carrington's, to bylo (mumlá).
- Opustili jsme Ashberry Pasttures po naší pravici
a prošel kolem Velkého derby.
- Charles skočil největší oxer, kterého jste kdy viděli
ve svém životě.
- Byl to dobrý kůň I koupil od žlutého muže.
-[Diana] Přesně tak, Zásoby okurky.
-[Tewkesbury] Já ne myslím, že to někdy překonal.
Už jsem ho nikdy neviděl.
[James] Oh, Pickles visel před lety si zvedl boty.
[Charles] Chudák starý chlap, je spíše ubohý.
- [paní Cochrane-Danby] Velmi barbarské.
-[Tewkesbury] Je ztratil nervy.
Nejede ani yard!
- Příliš mnoho.
(všichni se smějí)
- Angela měla hrozné formu, viděl jsi?
- Ten velký příkop nahoře Gartree Hill.
-[Diana] Ano.
-[Charles] Jízda na jednom z Ripovi pěkní mladí koně.
- [paní Cochrane-Danby] Ona byl samozřejmě šílený.
Čtyřletý, zelený jako sakra, rovnou z bobu.
-[Tewkesbury] Tam bylo hodně smutku,
volní koně všude!
- Byl tam jeden chudák ležet za mrtvého na silnici,
poblíž moskevské farmy.
(všichni se smějí)
No, já nevím, kdo to byl,
byl na jakési obyčejné šedi.
-[Diana] Návštěvník!
-[Zajíček] Ano.
-[Tewkesbury] Malý muž absolutně žádný účet.
Měl diamantovou podkovu na jeho akciovém kolíku.
Jo, viděl jsem to na schůzce.
Docela příšerně pletené.
(všichni se smějí)
- Jamesi. - Hm?
-[Bunny] Jamesi, pojď s tím já do stájí, jo?
- Jasně.
(stopy)
- Kdo byla ta polohloupá dívka?
kdo na to zaútočil v Alžíru plot od Barrow Hill Wood?
- Spíše hezká holka.
- Frank říká, že ne polovina lidí
lov s kukuřice v této sezóně.
- Za dnů Lordy by to udělala byli chytře posláni domů,
dokonalá hrozba.
- [paní Cochrane-Danby] Proč Wilsonovi dovolili Lexy
vyjít obkročmo dovnitř ten druh kočího kabátu,
To se nikdy nedozvím.
-[Charles] Jste všichni žárlivá, jde jí to tak dobře.
-[Major] Lovíte, Paní Bellamyová?
- Ne.
-[Diana] To bylo a vesele pěkný malý--
- Ale jezdil jsem trochu v Londýně.
- Řekl bych, jaká legrace.
-[Diana] To byla paní. Patkin, celý...
- Nic nudnějšího než lovecké příběhy jiných lidí,
kromě jejich dětí a další neduhy.
- Oh, spíš si to užívám.
Nikdy jsem jich tolik neslyšel milí lidé, které jsem neznal
mluvit o tolika pěkných koně, které jsem neznal.
(Cochrane se směje)
- Říkám, to je veselé vtipné, to si musím zapamatovat.
Vsadím se, že vypadáš pěkně na koni.
-No já...
- Ne, myslím to vážně.
-Bydlíš tady nahoře, Major Danby?
- Proboha ne.
Tady nahoře vlastně nikdo nebydlí.
Stačí přijít Leicestershire, ty nevíš,
pro lov.
- Chcete říct, že jste všichni přišli tady jen na lov lišek?
- Ne, drahá paní, ne jen k lovu lišek.
- Hazel, jestli tě Cochy může ušetřit,
pojď nahoru a nech mě ukázat ti svůj pokoj.
Bunny bere Jamese pryč uvidíme, jestli jsou koně zpátky.
(stopy)
Jaký sladký klobouk.
- Děkuji.
-[Diana] Mm.
- Dobře.
- Nevypadá špatně v a (mumlá) tak nějak.
- Opravdu docela reprezentativní.
Jen kdyby ne otevřít ústa.
- Zatraceně atraktivní dívka, co?
- Dívka?
- Proč je pořád jen nevěsta.
- Je stejně stará jako já jsem, jestli je den.
- A jaká je vaše třetí? manžel, není to miláček?
Myslím docela odděleně od jednoho nebo dvou
kdo se dostal pod drát.
- Je žárlivá.
Je zcela zřejmé, pokud četli jste svého Freuda
které má drahý James fixace na matku.
Když ztratil matku, on musel najít náhradu.
Láska voila.
- Oh, drahý Charlesi.
Když začnete být inteligentní,
Nikdy to nechápu řekneš jedno slovo.
Pojďme všichni a máme krásné ležení.
-[Major] Mm.
- Charlesi?
- No, pane Breeze, rozumím máme spoustu šancí
a tady zase končí tento víkend.
- Ano, opravdu, pane Gilmoure.
Opravdu nevím proč jeho ptá se vrchnost některých z nich.
- Seřadit, jak se sami sebe zeptali, nejsou?
- Promiňte, ale pokud ano s odkazem na mého pána
a jeho žena--
- Pan Gilmour byl s odkazem na majora
a paní Danby, mám chuť, kdo jsi mohl říct
jsou na okraji společnosti,
nemít osobní služebníky jejich vlastních.
- Černé kravaty dnes večer, pánové, prosím.
(tikání hodin)
- Lord Charles je tady nahoře na lov, předpokládám,
Pane Gilmoure?
Lord Charles loví dovnitř Leicestershire vždy dělal,
jak každý ví, ale Přesně bych neřekl
proto jsme na návštěvě Somerby.
Jsme za své hříchy, náchylné k dámám,
a současný předmět našich náklonností
má manžela, který není přesně nadšený.
No spíš naopak, jestli chápeš můj význam.
Proto jsme zde tento průvanový starý barák
míle daleko odkudkoli.
- Oh, chápu.
Lord Charles má nějaké pěkné věci.
- Ano.
Máme ještě hezčí věci nahoře.
Musíte mi dovolit ukázat někdy ti je.
- To bych chtěl, pane Gilme...
(dveře se zavřou)
(Cecile si odkašle)
- Nacházíte vše podle vašeho gusta?
- Oh, (odkašle si) ach ano, děkuji, slečno?
- Mademoiselle Cecile.
- Edwarde.
- Vypadáš hezky chlapec, Edward.
Mladý pro komorníka, ne jako někteří z nich.
Víš.
(Edward se směje)
- Ne, pravděpodobně.
- Spíte tady dole?
-[Edward] Ano, ehm, jen podél chodby.
- Sám?
[Edward] Ach ano.
Teda doufám.
- Doufám, že ne.
(Edward se pousměje)
Teď se červenáš.
(Edward kňučí)
(zvenku řinčí kov)
(dveře se zavřou)
[Rose] Edwarde!
[Edward] Ano, Rose?
- Co to děláš?
Kapitán James je pryč koupel a čekání!
- Promiň, Rose.
Jsem v této práci nový.
[Rose] Jo.
- Oh, um...
Pokud mě omluvíte, zmiňuji se to, madam.
- Ano, Rose.
- Dobře, lady Marjorie vždycky říkal,
"V zemi nejsou žádné diamanty."
- Děkuji, Rose.
- Kromě toho, že je to pro velký, formální večírek,
nebo míč, samozřejmě.
- Tyhle?
- Nejvhodnější.
[Rose] Tady.
-[Hazel] Děkuji, Rose.
(stopy)
- Vypadáš velmi krásně dnes večer, má drahá.
Jsem na tebe velmi hrdý.
Děkuji, Rose.
(Rose hlasitě vydechne)
(Edward si odkašle)
- Pokud mě omluvíte když to zmíním, paní,
ale žádné diamanty v zemi.
- Nechal jsi odjet Šaty kapitána Jamese?
- Ano, Rose.
- Vyhodil jeho noční věci?
-Ne, Rose.
- Proč tedy jít a udělat to hned.
(Edward si povzdechne)
(Růže vzdychá)
Mm.
A nezapomeňte dát zubní pasta na kartáčku!
(elegantní orchestrální hudba)
- No tak, Cochy, ještě nejsi připravený?
-[Charles] Bravo!
-[Tewkesbury] Bravo.
(všichni tleskají)
- První slabika.
-[Tewkesbury] Jak je jich mnoho?
- Oh, to by bylo výmluvné!
(makající jako prase)
- On, to je prasátko!
- Ne, divočák.
No, na prase je moc rychlý.
- Kanec, samozřejmě!
Cochy ani ne je potřeba tak jednat.
(Paní Tewkesbury se směje)
(Charles se směje a tleská)
- Dobře.
- Kanci a prasata.
- Uh, druhá slabika.
(James chrochtá a sténá)
(James vydává zvuky líbání)
- Opravdu nevím co má dělat.
[Charles] Milenec.
-[Tewkesbury] Caveman.
- Hazel, má drahá, co? život, který musíte vést doma.
(Paní Tewkesburyová se směje)
(Diana se směje)
(všichni tleskají)
(dveře se otevírají)
(dveře se zavřou)
- Edwarde.
Edward, (mumlá).
[Edward] Co dělá to znamená, Cecile?
-[Cecile] Dnes večer, jestli vidíš boty směřující tak,
před domem lady Newburyové,
to znamená, že budu čeká na tebe.
- Uh, (odkašle si) třetí a poslední slabika.
(ženy se smějí)
(James vrčí a řve)
-Já vím, já vím,
- Jsou to zuřiví.
(James vrčí a řve)
-[Tewkesbury] Tygr!
- [paní Cochrane-Danby] Lev.
(James vrčí)
- Androcles a lev.
(James vrčí)
To byl Androcles, ten jeskynní muž.
- Ne, byl to křesťanský otrok.
Co teď s kancem?
- Oh, Kanec u Shore, tys to neviděl?
Strašidelné hraní.
Lev měl jediné štěstí nemít řečník.
(Charles a Tewkesbury se smějí)
- Uh, a teď celé slovo.
- Mám to.
Kanec de Leon.
Hranice!
-[Diana] Omyl!
To je všechno špatně, špatně.
-[Major] Říkám, Diano, nejdeš moc daleko?
-Eh, to je v pořádku, všichni jsme přátelé.
Cochy, židle.
-[Major Cochrane] Oh.
- Už jsi začal?
Diana, lovkyně.
(stálé klepání)
- Leonardo.
Lev Leon.
-[Tewkesbury] Oh, říkám.
- [paní Cochrane-Danby] Můj drahý, to se stává
velmi Rive Gauche.
(James zhluboka dýchá)
- Nebyl tam král nebo někdo
kdo kdysi uctíval sochu?
- Midas!
- Cochy, no tak.
- Ach teď, oh.
(Tewkesbury se směje)
(Charles se směje)
- Můj drahý, myslíš že to prošlo
od lorda Chamberlaina?
- Já vím, je to kyperský král.
Je to zase břeh, je to Pyg--
- Pygmalion!
- Ano!
(Paní Cochrane-Danby a Charles tleská)
- To nevidím.
Je to všechno tak zamotané.
- Prase, samec, lev.
Vlastně drahý, Pygmalione.
- Oh!
(Paní Cochrane-Danby se směje)
(lidé tleskají)
[Charles] Dobrá práce, děkuji.
-[Tewkesbury] Bravo.
- Děkuji. (lidé tleskají)
- Oh, Bunny, právě jsi chyběla tvoje žena
prakticky svádí James na veřejnosti.
(Diana se tiše směje)
- Nebude to poprvé.
(stopy)
- Nebo poslední.
(Tewkesbury se směje)
-[Bunny] Teď, uh, lov zítra.
Tady se scházejí.
Jamesi, přináší Sam Hanes kůň napříč pro tebe
a přísahá, že to může skočit.
A co Hazel?
- Hazel neloví.
- Ty jezdíš, že, Hazel?
- Jsem si jistý, že by ráda.
- Nedělal bych to celé dopoledne v lese.
Žádné skákání nebo tak něco.
Hazel mohla být tak stará klisna tvé matky.
- Oh, ano.
Borůvka, teď je tichý jako kočka.
- Je mi líto, Hazel ne jít na lov.
- Hlas mistra.
- Pojďme se všichni napít.
- Um, Jamesi, hra kulečníku.
- Ano.
(stopy)
- Takže pití?
- Myslím, že ano na shledanou.
-[Diana] Dobrou noc, Natalie, miláčku.
(Vyrábí Tewkesbury zvuky líbání)
-[Major] Dobrou noc, má drahá.
- Jsem opravdu dost unavený.
- Doufám, že není příliš unavená.
(Diana se směje)
- James se opravdu otáčí do jeskynního muže.
- [paní Cochrane-Danby] I doufám, že máš silné vlasy,
Hazel drahá.
- Myslím, že je to velká smůla jestli Hazel chce lovit.
- Nestál bych pro mého manžela
objednává mě takhle.
-To víme, drahoušku.
- Pokud byste chtěli lovíš, dobře lovíš.
- [paní Cochrane-Danby] Dobře není dobré ji nutit
aby něco udělala ona nechce dělat.
- James nechce, abych to udělal.
- Nedovol, aby tě James zkazil.
Začíná být velmi panovačný
a je na čase, aby byl udělil lekci.
- Nemám žádné pořádné oblečení.
- Dost oblečení v tomto domě
vybavit ženskou eskadru zemanství.
- Proč nepočkáš dokud se neodstěhovali,
a vyjde později?
-[Diana] Můžete mít a ženicha, aby tě vyvedl.
- [paní Cochrane-Danby] Oh, zbožňovala bych
vidět Jamesův obličej.
(Diana se hlasitě směje)
- Oh, to by byla zábava, ne? (směje se)
- Ano, bylo by to docela zábavné.
(všichni se smějí)
- Říkám, jaký skřivan. (směje se)
(zvířecí vytí)
(zvonění)
(stopy)
(tikání hodin)
(dveře se otevírají)
(dveře se zavřou)
(tikání hodin)
(Edward utíká)
(dveře se zavřou)
(lidé si šeptají)
(pes štěká)
(lidé si šeptají)
- Dobré ráno, mistře.
(lidé si šeptají)
- Cochy, Cochy, kde je Charlie a Natalie?
- Naposledy viděn kreslící prádlo.
(oba se smějí)
(lidé si šeptají)
(klepání kopyt)
- Škoda paní neloví, Rose.
Myslím, že by vypadala hezky.
- Mm, jsem si jistý, že by to udělala.
- Přesto předpokládám, že je nebyl k tomu vychován.
Teda ne jako ostatní dámy.
Hej, mluvím o jiných dámy, Rose.
Víš, co jsem právě udělal vidět v Orange Room?
- Ne a nedělám nechci ani jedno.
Dobře, Edwarde, pojď dál se svou prací.
[Edward] Co je to znamená, Rose?
- Ty jdi pryč, my tě ne.
- Teď se podívej.
- Někteří muži nikdy nejsou na správném místě
když jsou hledané, jsou, Rose?
- Odstrčit.
-No tak, Rose, co se stalo?
- Ven!
(Edward si povzdechne)
(ženy se smějí)
- Hunt, prosím.
(lidé si šeptají a koně v klusu)
(elegantní orchestrální hudba)
-[Jezdec] Dobré ráno.
-[Muž] Dobré ráno, po tobě.
(elegantní orchestrální hudba)
(koně v klusu)
- Děkuji, Rose.
Děkuju.
(Růže vydechne)
(dveře se otevírají)
(dveře se zavřou)
- Tady jsi.
To vypadá hezky, důvěrně zvíře.
- Dobré ráno, madam.
-[Hazel] Dobré ráno.
- Dobře?
(křičí muž)
- Oh, našli lišku.
Měli byste se trochu pobavit.
Jdi pryč.
(klusání koně)
Hodně štěstí.
(koně cválající)
[Člověče] Cesta, jdi! Ahoj!
(koně cválající)
[Muž] Připraveni!
Držte se!
(koně cválající)
(lidé si šeptají)
- Kdo je tak hezký? žena v tmavě šedé?
- Nikdy jsem ji neviděl předtím v mém životě.
- Hazel!
Hazel, vrať to zpátky!
(koně cválající)
- Kdo je ta zatracená žena?
Ahoj!
(kůň cválající)
(vzrušující orchestrální hudba)
(kůň cválající)
(Hazel vzlyká)
- Oh, Jamesi.
- Doufám, že bude dát vám lekci
na které nikdy nezapomenete!
Vidíte prosím moje žena bezpečně domů.
- James, James Hazel v pořádku?
- Ano.
- Podívej, jsem strašně omlouvám se za to.
- Myslím, že je lepší se omluvit k mistrovi
za chování mé ženy.
- Hazel.
Hazel.
- Oh, Bunny.
(elegantní orchestrální hudba)
- Jo, tohle piješ, má drahá.
- Oh, udělal jsem to jsem blázen.
- Nezní to mě, že jsi to udělal.
Jaká hnusná věc běhat pryč s, stane se nám všem,
ale přeskakování brána a zůstat dál,
a pak tahání surovce nahoru, je to zatraceně dobrá věc.
Myslím, že jsi a velmi odvážná dívka.
- Jste velmi laskavý.
Nemohl jsem si pomoct.
- Nesmysl.
Není mnoho loveckých žen v Leicestershire
mohl udělat něco takového.
- Pokračuj.
- Jo, říká Mick cválal podél,
skákací brány jako byly to překážky!
Žádný z pánů mohl ji chytit.
Od té doby nic takového Lady Warwicková byla tady nahoře.
- Jsou tam nějaké jako předvádění se.
- To je velmi dobré vtip pocházející od vás.
Měl jsi vidět své Lord Charles a ta žena
v kuřáckém pokoji po obědě.
* S kým jsi byl včera v noci
- Ale nemyslím, že kapitáne James by to chtěl.
- Oh, měl by být na ni hrdý.
- No, byl naštvaný, že?
Neříkal to ženich?
- Vždy mají velký spor
až se vrátí z lovu.
To se jim líbí.
Pak se milují.
- Před večeří?
- Ano, a potom, často.
- Cecile?
- Stejně jako parta dětí.
- Děti!
jsem pryč.
(stopy)
- Tady je mnohem útulněji, madam.
Koupelny na tomto místě jsou tak velké a průvanové.
Užili jste si lov, madam?
- Ano, děkuji, Rose.
Dole říkali,
"Nikdy jsem nic takového neviděl,
"Ne od lady Warwickové." byl tady nahoře."
(nalévání vody)
- Opravdu, tak jak James chová je příliš směšné.
Jít do trucu jako rozmazlené dítě.
Žádná škoda se mu nestala drahá manželka.
- Ano, ale mohlo bylo tam velmi hnusně.
Řekni mi, proč nebyla Hazel jízda na matčině staré klisně?
Myslel jsem, že to byl nápad.
- Byla chromá, tak jsem to nechal Hazel jede na novém koni
Kupoval jsem v Irsku.
Děkuji, Cecile.
- Ten, který jsi nemohl sotva se zastavíš
i v roubíku?
Podívej, mohla spadnout.
Myslím, že je to trochu těžké.
- Neměla to říkat mohla jezdit, kdyby nemohla.
Pak by to nezvládla taková hloupá.
Každopádně zkus spadnout ze sedla, miláčku.
Nebuď nuda!
- Říkám, jaký obchod.
- Je Hazel v pořádku?
- Oh, ano, staral jsem se o ni.
- Jsem si jistý, že ano, drahá Cochy.
Chytil ji za ruku a řekl jí
jaký statečný malý byla žena.
(Hlavní smích)
Tak na všechno zapomeňme a dáme si náš čaj.
(dveře se otevírají)
(dveře se zabouchnou)
- Dobře?
Měli jste pěkný lov?
- Beru to ode všech toto hihňání
to se děje za mými zády,
že vaše malá výstava měl být
nějaký vtip, hm?
No pokud ano, doufám užil sis to.
Jedna věc je docela jistá.
Všichni kolem budou smát se jim
jejich tělo pro zbytek zimy.
- Jamesi, omlouvám se.
Teď prosím odejdi a nech mě na pokoji.
- Určitě nepůjdu Měl jsem nějaké vysvětlení
o tom, proč záměrně mě neposlechl.
Myslel jsem, že jsem se udělal sám naprosto jasné.
- No, to opravdu nebylo můj nápad na prvním místě.
- Ne, nezkoušejte a svalit to na ostatní lidi.
Věděl jsi moc dobře...
- Nepokračuj v tom!
Všichni říkali, že jsi být arogantní a dusno,
a že potřebujete a výuka lekce.
Panebože, měli pravdu!
- Oh, takže jsi souhlasil spolupracovat, hm?
Oh, to bylo od tebe velmi loajální.
- Jen jsem se snažil dělat co říkal jsi mi, abych to udělal,
týden co týden.
Chcete-li pokračovat s vaším hloupí přátelé!
[James] No, mohou být hloupí ale umí jezdit,
což je víc, než můžete dělej, tak se tím přestaň chlubit.
- Někteří lidé si mysleli Šlo mi to docela dobře.
-[James] (usměje se) Někteří, Cochy, předpokládám.
- Ano.
-[James] Ano, tak co sakra ví o tom?
(dveře se otevírají)
(dveře se zavřou)
(dveře se otevírají)
Mistr řekl, aby se podíval jestli Mohl bych zajímat svou ženu
v honbě za papírem v budoucnosti.
(dveře se zabouchnou)
- Dobře?
- Ano, děkuji.
- Pojďte se napít
a přestaň vypadat kříženec starého ovčáckého psa.
(stopy)
(James nalévá pití)
- Byl jsi za vším tohle, ne?
- Já? (vysmívá se)
- Jsi velmi zlá dívka.
- Miláčku Jamesi, máš léta známo,
ne?
- Cock a doodle doo!
Ahoj.
- Dobrý den.
- Dveře mé šatny bylo otevřeno, takže jsem...
Říkám, vypadáš nádherně.
-[Hazel] major Danby, obvykle přicházíš
do dámského pokoje bez pozvánky?
- Nečetl jsem? pozvánka ve tvých očích?
Má drahá paní je smutná.
- Jsem docela v pořádku, Děkuju.
- Co se děje?
Můžete mi to říct.
Nech mě utřít slzy z těch krásných očí.
(Líska čichá)
To je ten manžel tvoje, ne?
- No, bylo by nejstrašnější řada
kdyby teď přišel a viděl tě tady.
- Ale neudělá, můj drahý, bude?
Jinak zasnoubená, co?
- Co děláš?
- Teď mě škádlíš.
Ale nesmíš být naštvaný, to ano nic vážného, ​​jsou to jen hry.
- Hry?
- Postelové hry.
Hrál v posteli let s Dianou.
Dělají to všichni.
Taková zábava, víš.
A víkendy na venkově bude pěkně nudný
kdyby to nedělali všichni, víš.
Říkám, ty máš nejvíc naprosto úchvatná ramena.
Ach, co trochu naše vlastní postelová hra, co?
Jaká krásná, skákací postel.
Je mnohem měkčí než můj.
Majore Danby, myslím bude mnohem lepší
kdyby ses vrátil do tvůj pokoj a...
- Proč, řekněme, za předpokladu, že jsi...
(hlasité klepání)
co?
Jakmile budeš volný, tři klepání.
(dveře se zavřou)
- Pojď dál. (počmuchává)
- Madam?
- Rose, jdeme zpět do Londýna.
- Cože, dnes večer?
- Ano, hned, okamžitě.
- Jste připraveni, Rose?
[Rose] Madam.
(stopy)
Mělo by se dát tohle kapitánu Jamesovi,
ale ne na půl hodiny, rozumíš?
- Ano, Rose.
- Proč, to neví první věc, ten muž.
Řekl jsem mu: „Pošli jeho grace ven s (mumlá)
"nosit černý kabát."
Stačí udělat Pána Lonsdale si vezměte příze domů.
- Pan Strawbridge je mistr Cottesmore.
- No, v době, kdy jsem když o tom mluvíme, byl to Pán Lonsdale.
- Není to auto?
- Myslím, že je to paní. Cochrane-Danby zpět.
- Ach, Kitty.
Brousila si drápy Daisy Place v Belgrave.
Corn Kitten Cottesmore kočky, a nevadilo by mi sázet
Major Cochy popotahoval kolem vaší dámy, Edwarde.
- Opravdu?
- Co je s tebou, Eddie?
- Viděl jsi Somerby Ghost?
- (usměje se) Ne.
- Viděl jsem je kotlety, já nevadilo by to.
- Dáme si váš hnědý papír, chlapče,
tady, dovolte mi, abych vám ukázal.
(hází kostkami)
(kostky se házejí v plechovce)
- Někdy myslím na Dianu zachází trochu příliš daleko.
- Hm?
- Střídání koní jako to a dát svou ženu
na zvíře, které táhne jako vlak.
- Ano.
- Žárlivý, samozřejmě.
Vaše hra.
Čas na další?
- Ne, je tu sekunda oblékání pryč. (mumlá)
Oh, pro mě?
- Pane.
- Nemůže to být jen pomsta po večeři.
Kdo ti to dal?
- Váš muž, pane.
- Požádáš ho o to počkej chvíli, prosím.
- Jistě, pane.
- Stalo se něco?
- Ne, to jen já zdá se obzvláště náchylné
na vtipy o tomto víkendu.
- Ahoj, Jamesi.
Měli jste dobrý den?
(James mumlá)
Jak se má Hazel?
- Proč se ptáš?
- Oh, já nevím.
Jen jsem se divil.
(dveře se otevírají)
- Edwarde.
Znal jste paní Bellamy odešel?
- Ano, pane.
- Jak je to dávno?
- Asi před půl hodinou, pane.
Chytili v 7:20, pane.
- A proč jsi to neudělal řekni mi to předtím?
- Bylo mi řečeno, abych ne, pane.
- Od koho?
- Rose, pane, jménem paní, samozřejmě.
- A vy jste dal paní. Bellamy přede mnou?
- Co, ne, pane.
Samozřejmě ne, pane, ale dobře řekla Rose,
dobře, pan Hudson řekl, že ano musí udělat, jak říká Rose
když jsme byli pryč.
- Nemáte ponětí, proč odešla?
- Ne, pane.
- Rose ti to neřekla?
- Ne, pane.
Zdálo se, že paní Bellamyová trochu naštvaný, pane,
ale prostě mě o to požádala telefon na stanici nahoru
pro taxík a studnu pak mi dala
ten dopis, když odcházeli.
- Chápu.
(zmačkaný dopis)
Uh, promiňte, pane.
Teď tu není žádné spojení.
Burza se uzavřela v sedm.
(bouchne přijímač)
No, jede vlak 8:50, stihneme to.
Zabalte vše připravené.
- Ano, pane.
- (smích) Jaké drama, já kéž bych to všechno nezmeškal.
(Paní Tewkesburyová se směje)
- Myslel jsem Hazel Bellamy vyšel nejlépe.
Myslel jsem, že ano zatracený černoch.
- A teď je Bunny zuřivý na Dianu,
a James je naštvaný na Hazel.
-[Major] Oh.
- Říkám, máš slyšeli jste nejnovější?
Hazel Bellamyová je přibitá.
- Přišroubovaný?
Už ne, ne dvakrát za jeden den.
- Ale jak, miláčku?
- Jenom se zvedá a vyrazili do Londýna
aniž bych to někomu řekl.
- (usměje se) Ale proč proboha?
- No musela docela spěchal.
- Nikdy nebudeme večeřet?
Jsem vyhladovělý.
I když vaření v tomto domě potřebuje--
- Psst.
Je to jako hra od Pinera.
Co bude dál?
(Paní Tewkesburyová se směje)
- Podívej, jestli existuje cokoli můžeme udělat, Jamesi,
teď nám dej vědět.
Předpokládám, že žádný z nich můžete vrhnout jakékoli světlo
na tajemném odchod Hazel Bellamy?
- Oh, drahý Bunny, mluvíš stejně jako panoš S. Holmese.
- No, je to zatraceně znepokojivé.
Chci říct, James odešel pryč v pekelném stavu.
- Zřejmě někdo byla v jejím pokoji,
mluvit s ní po čaji.
- A pravděpodobně její služka.
- Podle mužského hlasu k mé služce.
-No, byl jsem tady, hrát backgammon s Jamesem.
- Nedívejte se na mě všichni.
- Zapomněl jsi zamknout dveře vaší šatny.
- Cochy, ty špinavý starý lasička, znovu na to.
- Nikdy jsem se jí nedotkl, Kitty, miláčku.
Přísahám, právě jsem šel dovnitř uvidíme, jestli byla v pořádku.
Víš, po tom šoku.
- Drahá Cochy, šok vidět tě ve své ložnici,
snášející se na jednom plnou parou vpřed
stačí k tomu, aby někdo utéct do Londýna.
- Natalie, ty mluvíš mého manžela.
(Zajíček si odkašle)
- Rád bych si promluvil ty po večeři.
- Nebuď nafoukaný, Bunny.
Cochy si nemůže pomoct.
(dveře se zavřou)
- Večeře se podává, má paní.
- Děkuji.
- Díky La Bellamy, tohle se ukazuje
být docela veselý víkend.
(Paní Tewkesbury a Mrs. smích Cochrane-Danby)
(lidé si šeptají)
- Byli docela vtipní, opravdu.
Jako spousta dospělých děti si hrají s ohněm.
- Zavede je k zbytečné životy,
tak mají blbost hry, aby se udrželi
od umírání nudou.
Což je docela neodpustitelné je Jamesovo chování.
- Všichni tam nahoře vypadali myslet si, že to bylo zváženo
jen další hra.
Myslel jsem, že jsem hloupý utéct, ale,
Byl jsem tak zoufalý zraněný, Richarde.
- Ano, ano, já vím.
- Jak budou všichni teď se tomu smát.
- Nikdy jsem o ničem neslyšel tak krutý a bezmyšlenkovitý,
že by můj syn mohl...
- Myslím, že nemůžu čelem mu, Richarde.
- Dnes večer nepřijde.
Znovu ukazuje svou tvář, prostě mi ho necháš.
-[James] (mumlá) Edwarde?
-[Edward] Ano, pane.
(James mumlá)
Velmi dobře, pane.
(otevře dveře)
- Jamesi?
- Chtěl bych mluvit s Hazel sám, prosím, otče.
- Myslím, že Hazel bude raději jsem zůstal,
abyste mohli vysvětlit vaše chování k nám oběma.
- Moje chování?
Co tě přimělo takhle se zbláznit?
[Richard] Nemůžeš myslíš na jeden dobrý důvod?
- Ne, nemůžu.
Snažil jsem se o to poslední tři hodiny.
Proč jsi mi to neřekl? chtěl jsi odejít?
- Pro jednou, nemyslím jsi milá Diano
velmi by mě pobavilo, kdyby Vešel jsem do její ložnice
a požádal o povolení mluvit s mým manželem.
- Nejprve mi to dovolte říct nikdy jsem nebyl
také v posteli Diany Newburyové před svatbou nebo po ní.
Za druhé, dovolte mi říct že po čaji,
Nikdy ani na minutu opustil sál.
Hrál jsem s vrhcáby Charles Gilmour,
a až do muže přinesl tvůj vzkaz,
jediný pohyb, který jsem udělal bylo dát si drink.
Otec, Charles Gilmour je přítel Rose.
Můžete to potvrdit.
Kdo ti řekl ten nesmysl?
- Major Danby.
- Cochy.
(smích) Měli byste být v šoku!
- Jamesi.
- Domnívám se, že kundička jeho cesta do tvého pokoje?
- Jamesi.
Kéž bys tam byl.
(smích) Byl tak zábavný.
(oba se smějí)
Ach, Jamesi!
(Richard se směje)
(elegantní orchestrální hudba)